Taip.
Labas rytas, pone.
Blogai, kai nemoki skaityti.
Atleiskite?
Pone, ponas Vilis Starkas... Na, jis numirė, pone.
Jo laidotuvės vyks rytoj,
ir aš pamaniau, kad norėsite žinoti, kadangi...
Nuo ko jis mirė?
Tiesiog paseno, pone.
Taip, aišku.
Taip.
Na...
Aš visada maniau, kad tu mirsi pirmas.
Ei.
Nebūk tokia nusiminusi, gerai?
Badi?
Kuo galiu padėti, pone?
Viskas gerai. Užeikite.
Prisėskite.
Kas jus neramina, pone?
Atėjo ir mano laikas.
- Koks laikas? - Atgulti amžino atilsio.
Aš noriu užsakyti laidotuves.
Kam?
Sau.
Jums? Norite užsakyti laidotuves sau pačiam?
Ar aš kalbu neaiškiai?
Atleiskite, pone. Ar jūs sergate?
- Visi miršta. - Tiesa.
Suprantu.
Pone, bažnyčia gali sutvarkyti visus jūsų reikalus
ir surengti laidotuves.
Ką jūs sakysite?
Apie ką?
Apie mane.
Laidotuvių kalba.
Nežinau. O ką norite kad pasakyčiau?
Pasakykite tai, ką sakytumėte dabar.
Na, pone Bušai, apie jus aš nedaug žinau.
Aš girdėjau istorijas, bet...
Kokias istorijas?
Tiesiog istorijas.
Apie jus kalba žmonės.
Tai kokios tos istorijos? Paminėkite bent vieną.
Pone, mano mama sakydavo, kad liežuvavimas - tai velnio radijas.
Svarbiausia tai, kad atėjus gyvenimo galui,
jūs būtumėte pasiruošęs kitam.
Ar jūs susitaikstėte su Dievu, pone?
Aš sumokėjau.
Pone Bušai, atleidimo negalima nusipirkti.
Tai nemokama, tačiau jūs turite to paprašyti.
Kai buvau maža, apie jį girdėjau daug negerų pasakojimų.
Užeikite vidun.
Tai tas senolis Bušas. Tikrai.
Sveikas.
Mes apie tave žinome, seni.
Nesiartink prie šios užkandinės, supratai?
Ten yra vaikų ir moterų.
Nenorime, kad tu ten šlaistytumeisi.
Žiūrėk į mane, kai kalbu su tavimi. Žinau, kad tu girdi mane.
Ar girdi mane?
Jei dar kartą čia ateisi, turėsi nemalonumų.
Velnias.
Karlai!
Karlai, mielasis!
Žinau. Viskas gerai.
- Frenkai? Ten vyko kova. - Leisk spėsiu.
- Karlas? - Taip.
Kovojo su tuo seniu Bušu.
Seniu?
- Ar yra jo lavonas? - Ne.
Tai senis sumušė jį.
Aš niekada nesu matęs nieko panašaus.
Metų įvykis, o aš jį praleidau.
Ar skaitei šiandienos laikraštį?
Žmonės miršta krūvomis.
Visur, išskyrus čia.
Kodėl laidojimo namų verslas baigia sužlugti,
kai jo paslaugų reikia visiems Žemės gyventojams?
Tačiau pas tave niekas neateina.
Ir aš nesuprantu.
Ką reikia daryti, kai žmonės nemiršta?
- Manau... - Čikagos miestą garsina vienas dalykas:
ten žmonės žino kaip mirti.
Jie nuskęsta, juos patrenkia ar nušauna.
Įvairios mirties priežastys.
Greitai ir čia taip bus. Tiesiog mes neskubame.
Arba jie, arba mes.
Galbūt aš žinau, kam reikia laidotuvių.
Kiek jis turi?
Manau, kad pakankamai.
Pinigai iš atsiskyrėlio. Tai gerai.
Atvažiavome.
Štai jo ženklas.
Pašaliniams eiti draudžiama. Saugokitės asilo!
Ką tu darai?
Tu juk atvykai kai ką parduoti.
Nuo dabar tu dirbi už komisinius.
Prisimink: pasikalbėk su juo, sudaryk pasitikėjimo įvaizdį ir užkirsk.
Norėčiau, kad ir tu eitum.
Žinoma. Tačiau jei tu nepadarysi to vienas,
niekada nesužinosi, ar tu esi geras.
O tu niekada nebūsi geras, jei nežinosi, kad esi geras.
Ei?
Nori įsilaužt į mano namą, tiesa?
Kaip manai, kaip tai atrodo?
Keite.
Ar aš mačiau tave prie bažnyčios su žmona ir vaiku?
Taip, pone.
Ką tu čia, po velnių, veiki?
Girdėjau...
Aš girdėjau, kad jūs norite užsakyti laidotuves, pone.
- Laidotuves? - Taip, pone.
Aš dirbu Kvino Laidotuvių Namuose, pone.
Pamaniau, kad galėsiu jums padėti.
Ar patinka triušiena?
Svarbu tai, ką ten įdedi.
Kai kas tinka, o kai kas ne.
Indai tikėjo, kad daiktai su jais kalba.
Štai kaip jie darė vaistus ir žinojo, ką valgyti.
Daiktai kalbėjo su jais, kaip kad mes dabar kalbamės. Ar tiki tuo?
- Nežinau, pone. - Tikrai?
Jei tu neklausysi - nieko neišgirsi.
Gerai. Greitai bus paruošta. Štai šakutės. Prašau.
Ar jūs pagaminote šiuos baldus, pone?
Aš nesu matęs nieko panašaus.
- Ant ko ji laikosi? - Taip.
Magija.
- Taip, taip. - Gerai.
Pone, jei norite suorganizuoti savo laidotuves,
kurios aš tikiuosi bus dar negreit,
mes gerbiame jus ir suteiksime jums mūsų paslaugas.
Ką žmonės sako apie tai, kas nutiko mieste?
Tas beprotis kalės vaikas bandė nužudyti žmogų dėl nieko, tiesa?
Kiekviena istorija turi dvi puses.
Žmonės taip sako, tačiau tuo netiki. Ne.
Jie galvoja, ką galvoja ir jie nenori žinoti nieko kito.
Manau, kad žmonės bijo to, ko nežino,
ir jie prasimano niekų, kad tik apie tai pamiršti.
Kaip pomirtinis gyvenimas.
Rojus.
Manau, kad jis yra. O jūs?
Nemanau, kad žmonės žino tikrąją tiesą.
Aš tikrai jos nežinau. Aš galiu tik spėlioti.
Viešpatėliau, kaip skanu.
Jūs, vyručiai, ateidavote ir daužydavo mano langus 25 ar 30 metų.
- Ne, aš... - Ar daug žinai istorijų apie mane?
Taip, pone.
Pasakyk bent vieną.
Geriau nesakysiu.
Sakyk jau.
Kai buvau vaikas, girdėjau, kad jūs muštynėse mirtinai primušėte žmogų.
Ir viskas?
Kuo tu vardu?
Badis Robinsonas, pone.
Jei man tavęs prireiks,
dabar aš tave pažinosiu.
Taip, ponia. Aš gerbiu jūsų norus, tačiau valstijos įstatymai reikalauja....
Ne, ponia. Mes negalime palaidoti jo po namu.
Tuomet pasakykite,
kaip jūs užkasite karstą po namu?
Be karsto.
Tačiau jūs turite sugalvokit kokį nors konteinerį, ponia,
dėl padorumo ir sanitarijos.
Taip, ponia, daugybė natūralių dalykų yra nemalonūs.
Ar norėtumėte užeiti, pone?
Ką jis padarė?
- Gerai, gerai. - Neuždaryk.
Ne, ponia. Aš apie jūsų vyrą to nežinojau.
Taip. Dabar aš suprantu, kodėl norite jį palaidoti po namu.
Tačiau... Alio?
Frenkas Kvinas. Tai ponas Bušas.
Užeikite.
Kavos?
Malonu.
Ji perskambins.
Iš kur jūs? Ar jūs iš niekur?
Aš iš visur.
Atlaisvink jam kėdę, Badi.
Sėskitės, pone.
Kuo galiu būti naudingas, pone?
Aš noriu užsakyti laidotuves.
Jums pasisekė. Sekite paskui mane.
Pekano riešutmedis.
Plieninės rankenėlės.
Pamirškite dėžę. Kas dar?
Ko tik norite.
- Gėlės? - Ne, ne.
Laidojimo vieta?
- Turiu. - Paslaugos?
- Vakarėlis. - Kas?
Vakarėlis.
Koks vakarėlis?
Gedulingi pietūs.
Mes tai galime suorganizuoti.
Ir aš noriu ten būti.
Jūs ten būsite. Aš garantuoju.
Aš norėsiu ten dalyvauti.
Ar norite dalyvauti savo gedulinguose pietuose gyvas?
Taip, pone.
Negalima rengti laidotuvių, jei nesate miręs.
Palauk. Tai tik smulkmena. Mes tai sutvarkysime.
Labai jau didelė smulkmena.
Norite surengti gedulingus pietus,
jums esant gyvam - prašau.
Taip ar ne?
Taip!
Badi, atnešk popieriaus.
Mes turime sudaryti sąrašą žmonių, kuriuos ponas Bušas norės pakviesti.
Nesivargink.
Noriu, kad ateitų visi, kurie gali papasakoti istoriją apie mane.
Gerai. Galite pakartoti?
Tai net visos keturios apygardos.
Tuomet aš noriu žmonių iš visų keturių apygardų.
Pone, esmė tame,
kad žmonės...
Kaip jūs priversite žmones ateiti ir pasakoti istorijas apie jus,
kai jie gali būt nušauti?
- Pone. - Žinote? Nesijaudinkite dėl to.
Nesijaudinkite. Mes ką nors sugalvosime.
- Man į galvą šovė keletas idėjų. - Pavyzdžiui?
Feliksai?
Feliksai, pasisveikink su manimi.
Labas, Mete.
Iš kur ji jį žino?
Girdėjau, kad tu persikraustei.
- Gyvenu čia jau gana seniai. - Taip...
Kaip tu laikaisi?
Tu atrodai kaip visada.
Ar matei, kokio jis dydžio?
Kas?
Kaip tai kas?
Tas prakeiktas pinigų ritinėlis.
Jei jis nori vakarėlio su rusvais balionais ant ausų, mes tai padarysime.
Mes juk negalime surengti gedulingų pietų, kol jis...
Gruodį Čikagoje aš pardaviau 26 pačias bjauriausias mašinas pasaulyje
kai vėjas pūtė man į užpakalį taip smarkiai,
kad aš bezdėjau snaigėmis liepą. Todėl nesakyk man, ko mes negalime.
- Tačiau mes negalime... - Tai bus paskutinis tačiau,
kurį iš tavęs išgirdau. Tu dabar pardavėjas. Pardavinėk.
Prieš tūkstantį metų jis buvo pats įdomiausias žmogus, kurį man teko sutikti.
Nejaugi?
Tikrai.
Ar rimtai?
Ir ne tik iš išorės.
- Tikiuosi, kad ne. - Klausyk.
Jis buvo gražus.
Dauguma žmonių mieli ir paprasti.
Visada žinai, apie ką jie galvoja.
O jis kaip didžiulė ola. Ir tu į ją eini vis giliau ir giliau.
Į jį panašių nėra.
Ar išalkai? Tuoj tave pamaitinsim.
Labas.
Viskas gera. Ar tu išalkai?
Gal ir man paverkti, kad atkreiptum į mane dėmesį?
Rimtai?
O kas? Galiu paverkti.
Vyrai.
Keite, aš galiu dėl mūsų padaryti kai ką gero.
- Tu jau padarei. - Aš kalbu apie pinigus.
Ar tu apie poną Bušą?
Taip. Mes iš jo galime neblogai uždirbti.
Tai kodėl dėl to nesidžiaugi?
Mane tai irgi stebina.
Galbūt minutę aš ir džiūgavau.
Tačiau išeina, kad mes darome šventę iš kažkieno mirties.
Aš nežinau, ar tai teisinga.
Juk jis to nori, tiesa?
Jis taip sako.
Tu neatsakingas už kitų žmonių veiksmus, Badi.
Tik už save.
Mes turime planą.
Mums tik reikia truputėlio jūsų laiko.
Ji važiuoja, ar ne?
Taip, važiuoja.
Graži mašina. Lavonams.
Aš nupirkau ją ne dėl jų.
Praeitą naktį prieš miegą aš daug galvojau apie jūsų laidotuvių vakarėlį.
Manau, kad aš dabar šiek tiek suprantu jo esmę.
Kai buvau vaikas, mano draugai žuvo baisioje avarijoje.
Ir žmonės iš laidojimo namų...
Jie, mano galva, padarė neįmanomą dalyką.
Nežinau, ką būčiau daręs be jų.
Prisimenu, kaip norėjau, kad mama ir tėtis būtų ten,
ir pamatytų savo gražias laidotuves.
- Kur jis dingo? - Nežinau.
Tik ne plikai.
Nedarykite to.
Pone Bušai, jūs galėsite nusikirpti taip, kaip norėsite,
tačiau tik po to, kai mes nufotografuosime jus. Aš sumokėsiu.
Kam jums tai reikalinga?
Mes apie jūsų vakarėlį paskelbsime laikraštyje.
Pakabinsime plakatus.
Ir jūs norite, kad aš atrodyčiau šitaip?
- Taip. - Kodėl?
Kodėl?
Taip žmonės jus labiau atpažins, pone.
O jūs norite, kad ateitų kaip galima daugiau žmonių,
- todėl... - Kas?
Senas beprotis labiau žavi.
Argi ne tiesa?
Jums geriau žinoti.
Fotografuokite.
Ar jis neturėtų šypsotis?
Jis taip šypsosi.
Taip. Gerai.
Pone Bušai, sulig trimis. Vienas, du...
Velnias. Gerai atrodote.
Sumokės jis.
- Ką manai? - Nežinau, pone.
Velnias turbūt irgi nežinotų.
Manau, kad man tinka.
Taip. Kur batai?
Dažniausiai žmonės karste nedėvi batų.
Koks jūsų batų dydis?
Švarkas ir kelnės kainuos 13,19.
Batai - 6,50.
Iš viso - 19,69 doleriai.
- O kaip dėl apatinių? - Aš jų nenešioju.
Vienu klausimu per daug.
Nenori įkyrėti, tačiau iš kur žinoti Metę?
Mes turėjome romaną.
Statau.
Gedulingi pietūs? Kas per gedulingi pietūs, Frenkai?
Ar tu rengi jam gedulingus pietus?
Jei jis nori ateiti į savo paties laidotuves, ką aš galiu jam pasakyti?
Aš norėčiau, kad mano buvusioji ateitų į mano laidotuves ir pabučiuotų man į užpakalį.
Kodėl tu manai, kad ji pasirodytų?
Tu vaikaisi paskui jo pinigus.
Ar Feliksas turi pinigų?
Taip. Jis atėjo pas mane ir norėjo užsakyti laidotuves.
Turėjo didžiulį nešvarų pinigų ritinėlį.
Lyg jis galėtų nusipirkti bilietą į rojų.
Ar jis serga, Gasai?
Serga? Jis sveikas.
Į to kalės vaiko laidotuves niekas neateis.
- Nesikeik. - Ateis.
Jis pakvietė visus, kas žino istoriją apie jį.
Galėtum pasakyti jam apie tai, kad jis tau išspardė užpakalį, Karlai.
Patylėk, Frenkai.
Sakykite, ką norite,
tačiau jis galėjo mane nužudyti.
Ir aš garantuoju, kad tai būtų ne pirmas jo kartas.
Tad tęskite.
Švęskite iš to velnio pinigų.
Kada nors aš šoksiu ant jo kapo.
Galite to ir nepripažinti, tačiau Karlo žodžiuose
yra tiesos.
Tu juk nežinai, ką Bušas rengiasi daryti.
Kas, jei jis nori surinkti visus vienoje vietoje tam,
kad jis galėtų į juos pašaudyt iš savo šautuvo?
Jis to nepadarytų.
Aš mačiau jo akis.
Tiesa ta, kad niekas nežino, ką jis gali padaryt.
Galbūt jis net ir pats nežino.
Tu vis dar čia?
Geriau jau būk.
Noriu, kad būtum šalia, girdi? Noriu, kad būtum šalia.
Labanakt, Mete.
- Labanakt, Gasai. - Labanakt, Frenkai.
Palydėsiu tave namo.
- Ne, ačiū. - Ar tikrai nenori?
Tikrai.
Jūs jau nebežaisite,
- ar ne? - Esmė ne tame.
Jūs atvažiavote todėl, kad nežinote, kuo užsiimti.
Aš visą gyvenimą miegojau toje pačioje lovos pusėje.
Po žmonos mirties,
aš atsiguliau kitoje pusėje.
Ir nuo tada miegu tik ten.
Dėl Dievo meilės.
Draugai, pas mus šiandien atvyko ypatingas svečias.
Ir šis svečias papasakos mums apie įvykį, apie kurį visi kalba.
Štai jis, ponas Feliksas Bušas, paslaptingas atsiskyrėlis iš Kalebo apygardos.
Kaip jūs šiandien laikotės, pone?
Laikausi.
Pone, papasakokite, kaip jums šovė į galvą surengti gedulingus pietus prieš savo mirtį?
Aš tai susapnavau.
Tikrai?
Turiu pasakyti, pone, kad jūs nepanašus į savo nuotrauką iš reklamos.
Mane pagražino.
Jūs esate vietinė legenda, pone.
Prieš mūsų interviu aš jaudinausi. Aš girdėjau daug keistų istorijų.
Pavyzdžiui?
Kaip aš suprantu,
jūs norite, kad visi, kas apie jus turi kokią nors istoriją, ateitų ir papasakotų ją, ar ne?
- Ateikite ir papasakokite savąją. - Ačiū, pone.
Kiek laiko jūs gyvenate vienas?
Apie 40 metų.
40 metų jūs su niekuo nesikalbėjote.
Pirmi 38 metai sunkiausi.
O kodėl jūs tai padarėte,
atsiskyrėte nuo pasaulio?
Kodėl?
Ateikite į laidotuvės - galbūt sužinosite.
Mes sužinosime paslaptį vasario 16.
Ir dar kai kas, vyruti.
Ten bus loterija.
Kokia loterija, pone?
Perkate bilietą už 5 dolerius.
Laidotuvių dieną, mes surašysime vardus. O kai mirsiu,
nugalėtojas gaus mano turtą.
300 akrų miško, kurio niekas nelietė 40 metų.
Siųskite juos Kvino Laidojimo Namams.
Už 5 dolerius?
Jūs patys tai girdėjote. Jei norite laimėti
300 akrų nepaliesto miško, verto tūkstančių dolerių,
siųskite savo vardą, adresą ir 5 dolerius
ponui Frenkui Kvinui, Kvino Laidojimo Namams.
Aš paimsiu bilietą.
Jūs lažinatės iš žmogaus mirties.
Aš neturėjau to omenyje.
- Aš tik norėjau... - Ne, ne. Tai jo mintis.
Juk jūs to ir norėjote, tiesa?
Nusipirk bilietą, sūnau. Ir papasakok istoriją.
Nesuėsk visko. Palik ir man truputį.
Kas ten?
Feliksai?
Mete?
Tik pažiūrėk į save.
Buvo smalsu, ar tu vis dar su barzda.
Sako, kad man tai tinka.
Girdėjau tave per radiją.
Taip, ponia.
Tai buvo gana nuoširdu.
Taip. Aš irgi taip manau.
Štai jis. Mano tvartas.
Taip. Čia mano asilė Greisė.
Nenori pasisveikinti?
O gal nori pamaitinti?
Nagi. Ji tave pamils.
Štai. Nagi, Greise.
Tai Metė. Taip.
Duok daugiau.
Taip.
Ar nori apžiūrėti mano žemes?
O ar nori parodyti?
Taip, ponia. Noriu.
Tu visada žinojai, kaip elgtis su šunimis.
Tu turėjai Čarlį ir Modį. Taip.
Norėčiau atgulti čia su jais. Jei tik jie man leis.
Taip.
Čia iš ties labai gražu.
Atrodo taip, kaip ir prieš šimtą metų.
Svarbu nieko neliesti. Gamta pati viską sutvarko.
- Kaip ir tu? - Ne, ponia.
Aš nežinau, ką su tuo daryti.
Tu ilgą laiką buvai vienas.
Taip. Kai kam tai tinka, kai kam ne.
Keista. Niekada nemaniau, kad tai tiks tau.
Su niekuo nesikalbėti, nesimatyti.
- Kaip tu miegi? - Ką?
Taip.
Ar gerai miegi?
Paskutiniu metu - ne. O kaip tu sužinojai?
Pažiūrėk.
Taip. Tai valerijonas.
Jis padės tau užsnūsti.
Ar nori tęsti?
- Taip. - Gerai. Taip.
Ar nori pasilikti vakarienei?
Nenoriu sukelti problemų.
Vakarienė su kitu žmogumi kas 30-40 metų tai jokia problema.
Tuomet gerai.
Laikykis arčiau manęs.
Nes laukinės katės suėdė mano viščiukus.
Galbūt tai padariau aš.
Paimk šaknį ir sutrink ją...
Na štai.
Užeik.
- Duok savo paltą. - Ačiū.
Čia šaltoka.
Ar norėsi arbatos?
Žinoma. Su malonumu. Ačiū.
Gerai.
Koks gražus stalas. Tu visada turėjai auksines rankas.
Ačiū.
Panele Mete.
- Ar vis dar groji pianinu? - Mokau keletą mergaičių.
Man patikdavo, kai tu grodavai.
Ar atsimeni, kai tu grojai,
ir perdegus lempai, tu nenustojai groti.
Kartais naktimis aš girdžiu tą dainą.
Taip. Girdžiu.
Kaip čia ramu.
Aš pasakiau...
Keletą kartų aš norėjau tau parašyti, bet...
aš nežinojau, ką parašyt.
- Girdėjau, kad tu ištekėjai. - Taip.
Už gydytojo. Geras jis žmogus.
Kurį laiką gyvenome Sent Luise.
Jis mirė maždaug prieš metus, todėl aš grįžau čia, nes...
aš neįsivaizduoju kodėl.
Pažįstamų žmonių mirčių sąrašas vis ilgėja ir ilgėja, ir, regis,
viskas, ką darau, tai laukiu savo eilės.
Tu visada buvai pernelyg jautri.
Negalima nieko laukti, Mete.
Užsimerkus, sulaikius kvėpavimą.
Galima visą gyvenimą gyventi vienoje vietoje, tačiau tu vis tiek judi.
Kaip ir visas pasaulis. Jis juda kartu su tavimi.
Kai kurių dalykų neįmanoma pamiršti.
Prisiminimai, mažyle.
Mažyle.
Dieve. Manęs jau seniai niekas taip nevadino.
Jėzau, vaiki.
Taip. Tačiau juk tai ne mūsų pinigai.
Taip. Tačiau dalis jų bus mūsų.
Mes juk tai sugalvojome.
Jis turėtų būti čia. Aš jį atvešiu.
Aš nežinau, kokia jūsų žemės vertė.
Man atrodo, kad galite gauti 10 kartų daugiau.
Ji jūs, todėl galite daryti ką tik norite, tačiau tai mane šiek tiek neramina.
Aš niekada nemaniau, kad pamatęs tokią sumą aš jaudinsiuosi.
Manau, kad turėtume pakalbėti apie kainą.
Drabužiai, reklama -
viskas kainuoja.
Mes su jumis būsime sąžiningi. Nesijaudinkite.
O ką tu pasakysi, vyruti?
Dėl pinigų žmonės daro kvailystes.
Aš padėčiau juos į banką, pone.
Šis bankas...
juo pasitikėti negalima. Pasakysiu tik tiek.
Ar galiu pasitikėti jumis?
Visi vardai ir pinigai ant šio stalo.
Aš prašiau ne to.
Aš daug ką dėl jūsų padariau.
Nesuprantu, kodėl...
- Pone Bušai, nenoriu kištis... - Patylėk.
Aš pardavinėjau arklius, mašinas.
Aš pardavinėjau laikrodžius,
prisiūtus prie vidinio švarko apmušalo. Aš to nesigėdiju.
Aš neplėšiu bankų. Nesukčiauju žaisdamas kortomis.
Ir aš miegu ramiai.
Paimk tiek, kiek reikia, ir duok man išrašus.
Kai ateis naujos sąskaitos, duosi man.
Aš jas apmokėsiu.
Pinigus padėk į dėžę.
Mes su juo ją kai kur nunešime.
Paklausyk manęs.
Jei bus naujų, įdėk į karstą
kol aš jų nepaimsiu.
Kai gedulingi pietūs pasibaigs, pasakysi sąžiningą kainą.
Sąžiningą kainą.
Ar jis visada taip kalba, ar aš jį taip veikiu?
Aš jau nebesuprantu, kas čia vyksta.
Nejau tu dar nesupratai?
Laikyk.
- Kur važiuosime, pone? - Į šiaurę.
- Ar toli? - Aš pasakysiu, sūnau.
Važiuojam. Važiuojam.
Pone Kvinai.
Kiek dar toli?
Ką?
Kiek dar toli norite važiuoti?
- Nieko nesakyk. - Kam?
Gali pasakyti tik labas. Tik tiek.
Labas.
Sveiki.
Ar jūs įsitikinę, kad atėjote ten, kur reikia?
Čia nebus laidotuvių.
Labas.
Sveikas,
Čarli.
Feliksai?
Taip. Taip.
Vis dar stoviu.
Taip.
- Reverendas Čarlis Džeksonas. - Labas.
Tai Badis Robinsonas. Jis mažai kalba.
Juk kažkas turi man paaiškinti.
Vaiduoklis atvažiuoja prie vartų katafalku,
ir aš noriu suprasti, kas vyksta.
Na...
Mano klausa jau nebe tokia kaip anksčiau.
Regis, kad nori, jog aš sakyčiau maldas tavo gedulinguose pietuose,
o tu būsi čia.
Taip, pone.
Apie tave aš su Dievu kalbėjau daug metų.
Jis pasakė, kad darydamas tave sulaužė formą.
Pasakė, kad tave įdomu stebėti. Tačiau tu keli tik problemas.
Ką norėtum, kad aš pasakyčiau per laidotuves?
Pasakyk viską, ką norėtum pasakyti, Čarli.
Ar galėtum mums duoti minutėlę?
Ne, nesikelk, nesikelk.
Kas nutiko? Ar bijai likti su manimi vienas?
- Ne. Tegul jis klauso. - Gerai.
Manai, kad išvažiavęs, tu pasielgei teisingai?
Man atrodė, kad aš elgiuosi teisingai, taip.
Ar tu išpažinai nuodėmes? Prašei atleidimo?
Ar pasakei jai, Feliksai?
- Tu be reikalo atvažiavai. - Tu senas...
- Nedrįsk. - Ne. Paklausyk manęs.
Aš pastačiau kalėjimą ir pats pasodinau save į jį.
Ir aš jame sėdėjau 40 prakeiktų metų.
Be žmonos.
Be vaikų, draugų - nieko.
Be proanūkių.
Aš net nemokėčiau teisingai laikyti kūdikio. Supranti?
40 metų.
Ar to nepakanka?
Tu supranti, kad ne.
Tai kodėl negali to papasakoti visiems, Čarli?
Velnias. Pasakyk tai visiems. Man nusispjaut.
Tik ateik ir papasakok bent ką nors.
Aš nedarysiu to.
Kiek tu apie jį žinai?
Beveik nieko. Aš dirbu laidojimo namuose.
Ar žinojai, kad jis pastatė šią bažnyčią?
Ne.
Kaip gali toks žmogus kaip jis pastatyti tokį pastatą kaip šis?
Aš žinojau, kad jis buvo geras stalius, bet...
- Tačiau tai... - Magija?
Galbūt tai jo geriausias darbas.
Galbūt...
Galbūt jis į tai įdėjo savo sielą. Nežinau.
Apie ką jūs kalbėjotės?
Ką jis padarė?
ką jis turėjo pasakyti?
Manau, tai tarp jo ir Dievo.
Aš pasakysiu tik tiek, kad jis čia pasirodė pusgyvis.
Ar galiu kai ko paklausti?
Ar tai būtina?
Taip. Ką mes darome?
Nuo tada, kai įėjote į laidojimo namus,
viskas vyksta lyg pagal jūsų parašytą scenarijų.
Aš nežinau, kuo tai baigsis.
Tu daug ko nežinai.
Pavyzdžiui, ką sapnuoja šuo.
Galbūt sapne ji seka paskui kiškį.
Tačiau tu nežinai, ar yra ten kiškis, ar ne.
Šuo irgi tau nepasakys.
Žmonės irgi nesako tau tiesos, todėl apie juos žinai ne ką daugiau
nei apie šuns sapną.
Tą dieną išeidamas iš mano namų, tu sustojai ir atsisukai.
Tu norėjai žinoti, kodėl aš tokiu tapau.
Tame ir yra esmė, sūnau. Tame ir esmė.
Pasakysiu Frenkui, kad mes grįžome.
Turbūt jis ten iš proto kraustosi iš pykčio.
Šiąnakt galite likti pas mane. Ryte nuvešiu jus namo.
Aš jau seniai pas nieką nepasilikau.
- Jei tik norite. - Taip.
Palauk. Stok. Išleisk mane. Sustabdyk mašiną.
- Ką? - Sustok. Išleisk mane.
Išleisk mane!
Padėk pinigus į karstą.
Jūs nenueisite. Per toli. Geriau lipkite atgal.
- Arba aš važiuosiu paskui jus. - Nešdinkis iš čia. Nagi!
Jie kalba man apie atleidimą: paprašyk Jėzaus atleidimo.
Aš jam nieko nepadariau.
Frenkai, aš grįžau.
Frenkai?
Frenkai. Čia.
Sek paskui pirštą.
Aš sveikas.
Aš dėjau pinigus
ir išgirdau dūžtančio stiklo garsą.
Aš uždariau karstą ir pajutau smūgį.
Tu šaunuolis.
Aš jaučiausi blogai.
Prašau, ponia. Prašau.
Ačiū.
Ką tu čia veiki?
Ar galiu prisėsti?
Ačiū.
Taigi.
Nori žinoti, kodėl ant sienos kabo tavo sesers nuotrauka.
Aš nesu kvaila, Feliksai.
Aš viską supratau.
Kiek laiko tai truko?
Kai sutikau tave, ji buvo jau ištekėjusi.
Tu susitikinėjai su manimi tam, kad būtum arčiau jos?
Jei nežadi kalbėti, išeik.
Juk reikia padėti tam, ką myli?
Aš apie tai galvojau 40 metų. Ir aš vis dar nežinau.
Aš noriu tau viską papasakoti. Tačiau jei nenori, aš išeisiu.
- Nemeluok man, Feliksai. - Gerai.
Kur tu su ja susipažinai?
Aš atėjau pasimatyti su tavimi.
Ji su mama kabino drabužius ant virvės.
Ji atsisuko.
Patikėk manimi. Iki tos akimirkos aš nežinojau, jog aš turiu širdį.
Tu buvai gera mergaitė.
Aš nežinojau, kodėl tu susitikinėjai su manimi.
Tačiau aš ruošiausi susitikinėti su tavimi tol, kol nuo manęs nusisuks Fortūna.
Ir tuomet...
- Ji ištekėjo. - Taip.
Ji man buvo ne tik sesuo. Ji buvo mano geriausią draugė.
Mes viena kitai sakydavome viską.
Aš negaliu...
Kiek laiko tai truko?
Kiek?
Iki dabar.
Ar tu susijęs su jos mirtimi?
Ką?
Sakyk.
Feliksai.
Feliksai, nešdinkis iš mano namų.
Dabar pat!
Prasmek skradžiai žemę.
Feliksai. Feliksai.
Įkvėpk.
Tau reikia gydytojo.
Kas per velnias?
- Kas? Jie juos paėmė? - Badis paslėpė juos karste.
- Jam smogė per galvą. - Ar jis sveikas?
- Taip. - Ar tikrai?
Aš buvau mediku. Jis pasveiks.
Tačiau turite grąžinti šiuos ir surasti savo dydžio drabužius.
Ar turite viskio?
Aš čia pagalvojau...
Kas, jei gedulingus pietus surengti pas jus?
Žmonės norės pamatyti savo būsimą sklypą.
Aš nežinau. Nežinau.
Pagalvokite apie tai.
- Taip. Nežinau. - Mes galime...
Nežinau, ką aš darau.
Ką?
Aš galvoju viską atšaukti.
Ne. Negalima.
Aš galiu daryti, ką panorėjęs.
- Ne. Ne. - Čia tik aš galiu pasakyti ne.
Išsiųsk visus pinigus atgal.
- Jūs mane pražudysite. - Tikrai?
Aš nupirkau daiktus, nusamdžiau žmones.
Jiems pažadėjau pinigus.
Visi miestelėnai laukia šio įvykio.
Tai bus didžiulis renginys.
Miestas man rūpi tiek, kiek aš rūpiu jam.
Jūs juk patys to norėjote.
Ir aš iš kailio nėriausi dėl jūsų. Tai kodėl jūs to nebenorite?
Aš norėjau viską papasakoti. Atšvęsti išėjimą iš kalėjimo.
Tačiau, regis, kad aš nesugebėsiu to papasakoti.
Ir niekas nepadarys to už mane, todėl...
Velniai rautų tai. Velniai rautų mane.
Atsitrauk. Ačiū.
Matai?
Matau, kad tu pyksti.
Aš nepykstu. Aš nerimauju.
Ne, tu pyksti.
Jei aš sužinosiu, kas tai padarė, tuomet pamatysi, kokia aš galiu būti supykusi.
Badi, ar tu atsikėlei?
Taip.
Turim bėdų.
Kas nutiko?
Bušas nusprendė viską atšaukti.
- Ką? - Kas vakar nutiko?
Jau sakiau. Mes važiavome į Ilinojų pas kunigą.
Taip. Tačiau kas ten nutiko?
Jis norėjo, kad kunigas atvyktų į jo laidotuves. Tačiau šis pasakė ne.
Kalės vaikas. Štai kame bėda.
Atleisk. Atleisk.
- Kur gyvena kunigas? - Tai bloga mintis.
Kodėl ne?
Jis apie Bušą kažką žino. Kažką blogo.
Jei Bušui reikia jo, Bušas jį gaus.
Frenkai, ar tu nori Omleto, ar gauti iš keptuvės per galvą?
Ką?
Mano vyrui praskėlė galvą,
o tau svarbu tik gedulingi pietūs.
Viskas yra ne taip, kaip atrodo, Keite.
Aš stengiuosi dėl mūsų visų.
Tu man kaip šeimos narys.
Šeima taip nesielgia.
Atleisk.
Aš turiu mažai patirties.
Bičiuli, šiandien jos geriau neerzinti.
Gerai. Tačiau dar kartą, mieloji.
Reverendas Džeksonas?
Frenkas Kvinas. Kvino Laidojimo Namai.
Popiet aš ruošiausi žaisti domino.
Tačiau kažkas pasakė man likti namie.
Verčiau būčiau žaidęs domino.
- Ar jis lauke? - Bušas? Ne, pone.
Tikrai?
Tikrų tikriausiai.
Ar patikrinote galinį išėjimą?
Jūs pasakėte Bušui, kad nedalyvausite laidotuvėse, tiesa?
Jei jis tai suprato, ką jūs veikiate čia?
Visų pirma, Bušas nežino, jog aš čia.
Aš taip nemanyčiau.
Jis moka manipuliuoti kitais.
Ar jis iš ties tapo atsiskyrėliu?
Jis atėjo pas mane išėjęs iš čia. Nori viską atšaukti.
Man nesvarbu.
Jis nori, kad nori viską baigti, papasakoti visiems.
Tačiau jis nesugeba to padaryti.
Ir nėra nieko, kas tai padarytų už jį.
Iš pradžių jis norėjo, kad kas nors papasakotų jo istoriją.
Tačiau jis nenorėjo girdėti jų prakeiktų istorijos versijų.
Atleiskite.
Tačiau jis nori papasakot.
Pats laikas.
Kad ir ką jis padarė, tai jį įkalino 40 metų. Jis negali išeiti.
Manau, kad jis pasakė tai jums ir nori, kad jūs papasakotume tai už jį.
Tai jis nenorėjo.
Arba negali.
Arba nenori.
Arba negali.
Jis nori papasakoti tiesą.
Suteikite jam progą.
Aš apie tai pagalvosiu.
- Ar čia yra viešbutis? - Aš pasakiau, kad pagalvosiu.
Jei jūs nevyksite, aš negrįšiu.
Aš pažadėjau daugeliui žmonių.
Jei viską atšauks, Bušas liks nekaltas.
Bankas atims iš manęs verslą.
Jei man teks pradėti nuo nulio, aš pradėsiu nuo čia.
Ką jūs darote, pone?
Deginuosi.
Ar įstrigote?
Net neįsivaizduoji, koks tu esi teisus.
Pasėdėsiu čia minutėlę.
Kaip tavo galva?
- Viskas gerai. - Tikrai?
Na, mes ir porelė, ar ne?
Ar žinai, kas tau smogė?
Ne, pone.
Kalės vaikai.
Ar jūs sergate?
Tai pereinamoji būklė.
- Ką tai reiškia? - Yra gyvieji ir numirėliai.
Ir yra baisi vieta tarp jų,
apie kurią tau geriau nežinoti.
Klausykite, Frenkas kažkur išvažiavo.
Pinigai dingo.
Manai, kad jis pasiėmė juos su savimi?
Aš nenoriu taip manyti...
Tačiau pinigų karste nėra.
Jis sakė, kad paskambins, tačiau taip ir nepaskambino.
Ką darysi?
Organizuosiu laidotuves, jei tik jūs nepersigalvojote.
Pirmyn, jei tik nori.
Regis, kad tokiam kaip aš
visada yra toks kaip tu, sūnau.
Aš pamiršau apie tai.
Džiugu, kad nusprendėte ateiti, pone.
Laisva valia ne visada yra tai, apie ką mes galvojame.
Ar tai tu paėmei pinigus iš karsto?
Taip.
Kodėl man nepasakei?
Aš pamiršau.
Tu pamiršai?
Kur jie?
Jie katafalko dugne.
O kas? Niekas nepavogs katafalko.
Dabar tereikia suvesti kunigą su Bušu ir...
Taip. Aš pamiršau pasakyti. Bušas vėl nori laidotuvių.
Kur čia geležinkelio stotis?
Jūs negalite tiesiog išvykti.
Stebėk ir mokykis.
Jums reikia dviejų lazdų.
Kur traukinių stotis?
Ar nenorėtumėte iš pradžių išgerti?
Aš einu iš čia.
Lauki minios?
Tu juk pats to norėjai, senas kalės vaike. Taip.
Tačiau ką dabar darysi?
Gražus kalėjimas.
Kodėl tu persigalvojai, Čarli?
Ačiū.
Kaip žadi išsisukti?
Ne.
Aš pasakysiu tai, Čarli. Tikrai.
Tačiau jei nesugebėsiu, ar galėsi padaryti tai už mane?
Aš noriu, kad jie sužinotų tai, todėl...
Prašau.
Pasakyk jiems, kad dėžė yra sandėlyje.
Laba diena, ponios ir ponai.
Aš Frenkas Kvinas iš Kvino Laidojimo Namų.
Sveiki atvykę
į pono Felikso Bušo
laidojimo vakarėlį.
Aš per savo gyvenimą esu daręs daugybę dalykų, tačiau to dar nesu daręs.
Turbūt jūs irgi.
Tikriausi nė vienas to nedarė.
Žmogus, kuris viską organizavo nemėgsta būti ant pjedestalo.
Tačiau ponas Badis Robinsonas
Kvino Laidojimo Namų širdis,
ir man garbė jį pažinoti.
Daugelis iš jūsų girdėjote istorijas apie poną Bušą.
Tačiau šiandien man buvo pasakyta, kad mes išgirsime visai kitą istoriją.
Jo istoriją.
Taip.
Aš Reverendas Čarlis Džeksonas.
Dažniausiai mes manome, kad gėris ir blogis,
teisingumas ir neteisybė
yra toli vienas nuo kito.
Tačiau tiesa ta,
kad jie susipynę tarpusavyje.
Prieš 40 metų
mano gyvenime atsirado Feliksas.
Ir tuomet jis išnyko.
Tačiau tame tarpe jis pastatė patį gražiausią
altorių, kurį man tik teko matyti.
Toje bažnyčioje nutiko daugybė nuostabių įvykių.
Gana, Čarli. Ačiū, Čarli. Labai ačiū.
Tu geras žmogus, Čarli. Ačiū.
Taip.
Man teko nuvažiuoti net į Ilinojų, kad surasčiau tą, kuris galėtų pasakyti ką nors gero apie mane.
Štai taip. Taip.
Taigi.
Aš...
Aš savęs nelaikau dideliu išminčiumi. Nežinau, koks aš esu.
Aš buvau patrakęs. Norėjau pamatyti pasaulį.
Tačiau aš taip niekur ir neišvažiavau,
nes padariau tai, ko aš gėdijausi.
Ko aš nebegaliu ištaisyti.
Galbūt jūs žinote, ką darysite ar nedarysite toliau,
ir aš linkiu jums sėkmės.
Kai pasakiau Čarliui, ką aš padariau,
jis pasakė išpažinti nuodėmes Dievui.
Ir galbūt tada aš gausiu atleidimą.
Tačiau aš nenorėjau atleidimo. Ne.
Aš laikiausi to, ką aš padariau,
kad kaltinti tuo save kiekvieną dieną.
Todėl to aš nesakiau niekam.
Niekam.
Aš įsimylėjau ištekėjusią moterį, ir kažkaip ji įsimylėjo mane.
Vienintelis kartais, kai aš buvau įsimylėjęs.
Mes planavome pabėgti ir pradėti naują gyvenimą, šeimą.
Tačiau kažkodėl mums susitarus susitikti, ji nepasirodė.
Aš kažką nujaučiau.
Duris atidarė jos vyras. Ant jo buvo kraujas.
Aš smogiau jam ir išjungiau jį.
Aš neprisimenu, kaip lipau laiptais. Prisimenu, kad ant laiptų buvo plaktukas,
visas kruvinas ir aplipęs plaukais.
Aš radau ją miegamajame, ant grindų dar gyvą.
Aš norėjau padėti jai atsistoti,
tačiau į sieną trenkėsi žibalinė lempa ir sprogo.
Ir tuomet jos vyras šoko ant manęs.
Ir aš jam parodžiau...
Tokiais momentais jauti, kad laikas elgiasi keistai.
Jauti, kad sustojo laikas.
Ir turi daugybę laiko viską apgalvoti.
Aš mačiau, kaip jos vyras padegė laiptus.
Ir aš tėškiau jo galvą į sieną, kad jo atsikratyti.
Ir staiga mane apėmė supratimas,
kad tai buvo mano kaltė.
Jei tik nebūčiau su ja kalbėjęsis.
Kai aš galvoju apie tai, aš matau tą žibalinę lempą,
nuo kurios užsidegė visas kambarys. Ir tuomet supratau...
Kad aš pats degiau.
Aš norėjau pabėgti. Bet negalėjau.
Aš nusimečiau jį, apsisukau ir mane apėmė siaubas.
Aš pažiūrėjau žemyn ir pamačiau ją gulinčią ant grindų.
Aš pašaukiau ją vardu.
Tu žinai tą vardą, Mete.
Merė Li. Kartais aš ją vadindavau Mere Lu.
Tuomet aš dar kartą pašaukiau ją, bet ...
Aš pamačiau,
kad mano mylimoji
ir tavo sesuo
degė.
Ir...
Man taip gėda.
Aš norėjau jai padėti.
Ir tuomet aš
aš skridau.
Taip.
Aš skridau.
Aš nežinau, kaip aš išlėkiau pro langą.
Kad ir kiek kartų prasukčiau tą momentą, aš vis tiek negalėjau atsiminti šuolio.
Maniau, kad aš jį nužudžiau. Galbūt jis mane pastūmė. Aš nežinau.
Tačiau aš jums prisiekiu,
jei aš ją ten palikau,
viskas, ką aš apie save žinau, yra melas.
Tačiau tai nesvarbu.
Tai nesvarbu.
Aš neištraukiau jos, mažyle. Atleisk.
Tai mano istorija.
Jeigu galima, prašau jūsų atleidimo.
Ir tuomet
kitą kartą aš būčiau ne prieš mirti.
Tačiau prašau atleisti man.
Įdomu,
kas būtų, jei jos plaukai būtų balti.
Man įdomu. Taip.
Mano laidotuvės. Ten visi, išskyrus mane.
Feliksai, manau, kad šįkart viskas tikra.
Aš nemačiau, kaip tave paguldė į karstą...
Todėl...
Kad ir kur tu bebūtum,
turbūt darydamas kažką blogo
ar kažką labai gero,
ar vertingo. Kad visus supainioti.
Linkiu tau...
išsigydyti
tavo proto ir širdies nudegimus.
Linkiu jums to visiems mums.
Tekstą vertė: stasius [TRL-Team]
Plačiau apie Mūsų Komandą ir darbus rasite užėję į www.T-Team.LT
Režisierius Aronas Šnaideris
Scenarijaus autoriai Krisas Provenzano ir Gebi Mičel
Prodiuseriai Dynas Zanukas ir Devidas Gundlachas
Operatorius Deividas Boidas
Kompozitorius Janas Kašmarekas
Vaidino: Robertas Diuvalis
Sisi Speisek
Bilas Miurėjus
Lukas Blekas
Džeraldas Makranis ir kiti.
K5 INTERNATIONAL pristato
A ZANUCK INDEPENDENT kino kompanija
kartu su Daivid Gundlach Productions, Lara Enterprises, TVN ir Butcher's Run Films
- ATGULTI AMŽINAM POILSIUI -